FOR FLERE BJØRNEÅR SIDEN...
Vår siste regntid.
Tenke seg til, Pastuzo. Om en måned er vi i London.
Der elvene er fylt av marmelade, og gatene er brolagt med brød.
- Har du lest boka om London? - Jeg skummet gjennom den.
Jeg blir så søvnig av å lese.
Men en by som finner på noe sånt, er en by etter min smak.
Se, Pastuzo!
Det er... en bjørnunge!
- Fir meg ned. - Vær forsiktig.
Lavere, Pastuzo!
Lucy! Lucy!
Det blir nok ingen London-tur.
- Hvorfor ikke? - Vi har en unge vi må ta oss av.
- Hvordan er han? - Ganske liten.
Og ganske forkjølet. Men han liker marmelade.
- Det er et godt tegn. - Ja, Pastuzo.
Tar vi oss av denne bjørnen, tror jeg han vil nå langt.
Kjære tante Lucy. Jeg håper alt går bra på bjørnehjemmet.
Livet i London har vært topp denne sommeren.
Jeg begynner å skjønne hvordan alt funker her.
Det er nye ting å finne på hver dag.
Gjett hva, Paddington. Tivoliet er i byen.
Jeg skal skrive om det i avisa.
- Hvem vil lese om det? - Alle!
De reiser rundt i et damptog. Du vil elske det.
Ja, men ikke si det. Det er ikke kult.
Vi går alle sammen. Pappa er god til å kaste på blink.
- "Midt-i-blinken-Brown" ble han kalt. - Før. Det er for unge.
- Du er i god form for alderen. - Takk, Paddington.
- Hvor gammel tror du jeg er? - Rundt 80? Minst.
Stopp en hal, unge bjørn. Har jeg ikke lært deg å vaske deg bak ørene?
Jeg har gjort det, Mrs. Bird. Hvordan havnet den der?
Jeg trives i Windsor Gardens.
- Bonjour, mademoiselle! - God morgen, Paddington.
- Jeg har med frokost til deg. - Takk. Maten din gjør meg glad.
God morgen, dr. Jafri! Har du glemt nøklene?
- Nøklene? Nøklene! - Der var du rask.
- Takk, Paddington! - Nydelig vær, oberst!
Jaså? Det er jo strålende.
- Gikk daten bra, miss Kitts? - Det klaffet ikke, men...
- Det er mange fisker i havet. - Nettopp.
- Morn, Paddington! - Morn, Mr. Barnes!
- Ha det. - Au revoir, mademoiselle.
- Test meg. - Kjør fra Baker Street til Big Ben.
Det er lett. Til høyre på Portman Square...
Alle er så snille og imøtekommende, men veldig travle.
Mrs. Brown vil svømme til Frankrike.
Det virker unødvendig når det finnes båter, fly og tog.
Men hun har illustrert eventyr hele sommeren, -
-og nå vil hun ut på eventyr selv.
Judy har hatt kjærlighetssorg.
Slår du opp? Det er jeg som gjør det, Tony.
Først hadde hun tenkt å bli nonne.
Men det gikk over, og så fant hun en ny hobby.
Hun fant en gammel avispresse, og nå lager hun ei avis uten gutter.
Nå trenger vi bare nyheter.
Jonathan begynner på storskolen i år.
Han har brukt ferien til å bygge et damplokomotiv.
Men det får jeg ikke si, for det er ikke kult.
Han har helt ny klesstil, og hvis noen spør, kalles han "J-Dog"-
- og er overhodet ikke interessert i damptog.
Mr. Brown er aller travlest.
Han fikk en overraskelse på jobben.
Det er en glede å meddele at den nye sjefen for risikoanalyse heter...
...Steve Visby.
Det utløste noe som Mrs. Bird kaller en real midtlivskrise.
Det omfatter å blande maten, male håret-
- og drive med noe som heter chakrabatikk.
Åpne sinnet, så følger beina etter.
- Takk, Paddington! - Fortsett sånn, du!
Jeg kom hit for å finne et hjem, -
- og det har gått over all forventning.
Jeg har en vidunderlig familie og har fått venner overalt.
Vær så god, bisken.
Jeg håper du hadde vært stolt av meg. Klem, Paddington.
- Mr. Gruber! - Kom inn, Mr. Brown!
Jeg fikk nettopp besøk av madam Kozlova fra tivoliet.
Da de ryddet, fant de disse kassene-
-med all verdens remedier.
Hun ba meg selge dem mens de er i byen.
Kanskje det er noe som tante Lucy kan få i bursdagsgave.
God idé.
Se her!
- Den er fin, Mr. Gruber, men... - Jeg forstår. Det må være perfekt.
Etter onkel Pastuzos død er jeg den eneste hun har.
Det er ikke hver dag en bjørn fyller hundre år.
- Hva sier du til disse rulleskoene? - Nå må du slutte å tøyse.
- Lucys rulledager er kanskje over. - Det er de nok.
- Hva kan dette være? - Det må være utbrettsboken.
- Veldig interessant. - Jaså?
Madam Kozlovas oldemor var en dyktig kunstner.
For hver by de besøkte laget hun en utbrettsbok som minne.
Dette er London-boken.
Den er vidunderlig, Mr. Gruber!
Tante Lucy har alltid drømt om London, men aldri kunnet reist hit.
Men hvis hun fikk se denne, ville det vært som om hun endelig var her.
- Tante Lucy! Tante Lucy! - Paddington!
- Bli med meg, tante Lucy. - Ja, gjerne. Jeg vil se alt!
- Nå, hva synes du? - Det er vidunderlig!
- Ta plass! - En og en halv bjørn, takk.
For en høflig, ung mann.
For en høflig, ung due.
Å, Paddington. Du har gjort en gammel bjørn veldig lykkelig.
Det blir perfekt.
- Jaså. Vi har et problem. - Har vi?
Boken er den eneste i sitt slag. De vil ha ganske mye for den.
Mrs. Bird fant denne i øret mitt i morges. Det er kanskje flere der.
Du trenger mer enn som så. Du må ha tusen slike mynter.
La oss se på apen en gang til. Den er super duper!
- Jeg kan reparere den. - Det er vennlig, Mr. Gruber, men...
Tante Lucy gjorde så mye for meg.
Nå vil jeg takke henne.
Jeg skal få meg en jobb og kjøpe denne boken.
- Jeg er straks tilbake. Ciao, ciao! - Ciao, ciao, Mr. Giuseppe!
Velkommen til Giuseppes barbersalong.
Hva kan jeg gjøre for deg? Barbering, pomade eller børsting?
- En rask stuss. - Jeg er ikke barberer, jeg rydder.
Bra. Rydd opp på sidene og bak.
- Ja, men... - Ikke noe men, sett i gang!
Som du vil.
Giusepppe's salong. Kan jeg få ringe tilbake?
Jeg tror jeg er i ferd med å barbere en kunde.
Gudskjelov.
Vent et øyeblikk.
- Jeg vil ikke! - Det er ikke farlig å klippe seg.
- Kom inn og sett dere. - Vi går et annet sted, vi.
Det er ikke bra.
Nei...
- Jeg bruker bare et hårprodukt. - Bra, fortsett sånn.
Da er jeg ferdig.
Det ble mye bedre enn forventet.
- Hva i all verden er dette? - Det er marmelade.
- Marmelade? - Hårmarmelade.
- Få det vekk! - Selvfølgelig. Med det samme.
Æsj! Hva er det du gjør!
- Paddington! - Mr. Giuseppe! Jeg kan forklare.
Det er ikke så ille som det ser ut.
- Har du fått sparken noen gang? - Nei. Er du klar for arbeidslivet?
Det er en hard verden En godhjertet bjørn kan få det tøft.
Man kan ikke stole på noen. Det er derfor jeg lager avisen selv.
- Handler dette om Tony, vennen min? - Alt handler om Tony.
Du jobber alene fordi avisen er teit.
- Jeg sier ikke jeg er en annen. - Ikke jeg heller.
- G-Man! - Hei, J-Dog.
Tante Lucy sier at vennlighet løser alt.
- Endelig noen som sier noe fornuftig. - Du er snill og vellykket, Mr. Brown.
Nei, jeg er ikke det. Nå er håret grått, magen rund og leddene knirker.
- Er ikke det han som bor på hjørnet? - Phoenix Buchanan.
- Pappas "kjendiskunde". - Han er platinamedlem.
- En berømt skuespiller. - Han gjør reklame for hundemat nå.
Hun liker han ikke. Han husker aldri navnet.
Kan jeg få litt stillhet? Nei, fortsett.
Det holder. Jeg er litt uskikkelig i dag.
Jeg er så glad for-
- at jeg har blitt bedt om å åpne tivoliet.
Da madam Kozlova skapte dette, -
- hadde hun neppe en som meg i tankene. Hva jeg nå er...
VIP? En kjendis? Jeg hater dem. West End-legende? Takk skal du ha.
Nei, hun tenkte på dere. Vanlige folk.
Så jeg har lyst til å be en av dere om å åpne tivoliet.
- Noen frivillige? - Jeg!
Elle, melle... bjørn.
La oss ta opp den unge bjørnen.
Kom hit, unge bamsedyr. Kom, min pelskledde venn.
- Så fint. Og du heter? - Paddington Brown.
Selvfølgelig, min nye nabo!
Du bor hos Henry og Mary og den fortryllende fru...
- Jeg vet vel hvem jeg er? - Ja, du er en berømt skuespiller.
Før, i hvert fall. Nå er du med i hundematreklame.
- Ja, man må jo ha mat på bordet. - Hundemat?
Veldig morsomt. Nå vel... På madam Kozlovas tivoli-
- skal alle drømmer bli sanne. Hva ønsker du deg i kveld?
Det er lett. Jeg vil gi tante Lucy en bursdagsgave.
Jeg har sett en utbrettbok om London som madam Kozlova har laget.
Men den er dyr, så jeg trenger fryktelig masse penger.
Det vet jeg ikke om vi kan ordne, men vi kan by på masse moro!
Rekk meg labben, -
- så kan vi erklære Kozlovas tivoli for åpnet!
Tusen takk! Fantastisk! Takk!
- Mrs. Brown? - Vent litt. Får jeg snakke med deg?
- Denne utbrettsboken... - Kjenner du til den?
Ja. Jeg trodde den var forsvunnet. Hvor har du sett den?
I Mr. Grubers antikvitetsbutikk. Han gjemmer den, men jeg må ha en jobb.
- Har du noen råd å gi meg? - Nei, nei.
Det er nok bare å begynne nederst på stigen og klatre opp.
Vet du hva, Mr. Buchanan? Du ga meg en strålende idé.
Jeg skal bli vinduspusser.
Huff da.
Kan noen høre meg?
- Hallo? Vinduspuss? - Nei takk!
- Er du sikker? De er veldig skitne. - Jeg betaler ikke!
Jeg gjør det likevel.
Vet du at det sitter en bjørn på taket ditt, oberst?
Ja, han ser ut til å pusse vinduene.
- Skal jeg ta takrennene dine også? - Gjerne. Takk!
Det angår ikke meg, -
- men jeg ville ikke hatt uønskede vesener på mitt hus.
- Som befal i nabolagsstyrken... - Er det en offisiell stilling?
Eller har du bare kjøpt en gul vest?
- Jeg holder øye med deg, bjørn! - Unnskyld!
Dette er en liten sang så du kommer i gang
Det er første skritt mot å holde tritt
Bruk såpe og vann og bland så godt du kan
Skvett det på vinduet
Skrubb det rent før det er for sent
Høyre, venstre, rene tjenester
Gni, skure, ikke sture
Høyre, venstre Gni, skure
Bare én dag til, tante Lucy.
Mr. Gruber?
- Du er ikke Mr. Gruber! - Vekk!
Det gjør man ikke.
Stopp tyven!
Kom tilbake med boken!
Innbrudd i Grubers antikvitetsbutikk. Mistenkte er en bjørn-
-i rød hatt og blå duffelcoat.
Stopp! Kom tilbake!
Nei!
Skynd deg, bisken!
- Du! Slipp! - Gi meg den!
- Nei... - Godt forsøk, bjørn.
Stopp, bisken.
Hei, hei!
Kom igjen, gammern.
Unnskyld, her kommer jeg. Hvem er du?
- Kjære vene! - Skulle du sett...!
Den boken er lagt av til tante Lucy! - Hei på deg.
Au, ikke snuten. Bisken!
Takk, bisken. Sånn ja, flink gutt.
Ja vel. Jeg gir meg.
- Gi meg boken. - Det går dessverre ikke. Adjø.
- Hvor ble det av han? - Stopp der!
- Gudskjelov at du kom! - Opp med... labbene.
Men det er ikke jeg som er tyven. Jeg fulgte etter han, og så bare...
- Gikk han opp i røyk? - Ja, faktisk.
- Paddington! - Han skal i kasjotten.
- Det er en misforståelse. - Nei, sir.
Han ble tatt mens han brøt seg inn i Grubers antikvitetsbutikk.
Da kom sannheten for en dag.
Vi åpnet våre hjerter for bjørnen. Vi åpnet våre dører.
Eller dere, da. Jeg har tre låser, som forskriftene sier.
Men hele tiden har han lurt dere.
Paddington! Å nei!
- Paddington! - Kjære vene.
Det gikk jo som smurt.
Det var flaks at den bjørnen dukket opp.
Purken tror det var han, så vi slapp unna.
Det stemmer, Magwitch. Og vi ga litt av en oppvisning.
Akkurat som før i tiden.
Hvorfor så sur, Hamlet?
Hvis du har noe å si, så kom med det.
Det kommer ikke noe godt ut av det.
Du og den kjedelige samvittigheten. Vil du stå her og samle støv, -
- mens jeg fornedrer meg i spanieldrakt på TV, -
- eller at vi vender tilbake i det beste enmannsshowet i West End?
Takk, kjære dere. Takk!
Gud velsigne dere. Jeg bukker dypt. Takk!
Ja, Scrooge. Det vil koste en formue. Men har jeg rett, -
- er det nøyaktig det boken skal gi oss.
Dette er ingen støvete antikvitet.
På hver side er det en liten dame som peker mot en ledetråd.
Hvis vi finner alle ledetrådene, blir vi rike igjen.
Da er hundematdagene over.
- Middagen er servert. - Takk, Simkins.
Hvis din hund, som jeg, setter pris på høy standard, -
- anbefaler jeg Harley's gourmetbiter.
Mer smak, mer næring og, våger jeg å påstå, mer finesse.
Harley's gourmethundemat. Bør ikke spises av mennesker.
Alle reiser seg!
Pust inn, Paddington. Husk hva Mr. Brown sa.
"Du er ung og uskyldig. Det ordner seg."
"Bare dommeren er rettskaffen."
Stille!
- Å nei. - Saken Kronen mot Paddington...
...Brown.
Ja, han elsket boken. Han ville virkelig ha den.
- Snakket dere om hvor dyr den var? - Ja. Han jobbet for å tjene penger.
Unge Mr. Brown ville aldri gjort innbrudd hos meg!
Vi fant avtrykk etter labber her, her og her.
Det ble som ble identifisert som marmelade, funnet her.
Var det denne marmeladen?
Ja, det var det.
Phoenix Buchanan, sverger du på at du vil si sannheten?
Måtte mine innvoller tas ut og surres rundt min hals ellers. Jeg sverger.
Fengsel er ingenting å le av.
Det vet jeg. Jeg spilte i "Les Miserables" i tre år.
Du bor på samme gate som den tiltalte, Mr. Buchanan.
- Og du så det som utspilte seg. - Ja.
Jeg var sent oppe og hørte et fryktelig leven ute fra gaten.
Jeg gikk inn på prisrommet mitt, et rom med vindu mot aviskiosken.
Da så jeg unge Paddington på ryggen av en skabbete løshund.
Mary Brown har tegnet dette bildet av mannen han påstår å ha forfulgt.
- Så du han på gaten? - Det var en kjekk kar.
- Forførende øyne. - Ja, men så du han?
Svaret ditt avgjør om bjørnen er skyldig.
- Så du denne mannen? - Beklageligvis ikke.
Kanskje han hadde forsvunnet.
Vis barmhjertighet, han er bare en unge!
- Paddington Brown. - Ti år for grovt tyveri...
- Men jeg... - ...og alvorlig hårmishandling.
Følg meg.
- Mrs. Brown pleier å lese for meg. - Beklager.
Ingen godnatteventyr her.
Kjære tante Lucy.
Mye har hendt siden det forrige brevet.
Det har blitt krøll med bursdagsgaven din.
Jeg har måttet forlate Windsor Gardens og flytte et annet sted.
Det er ikke så fint som hos familien Brown, men det er ikke så verst.
Det er en eldre bygning.
Det er faktisk en av de største bygningene fra viktoriatiden.
Og sikkerheten er førsteklasses.
Jeg får se familien Brown én gang i måneden.
Jeg lurer på hva de gjør nå.
HAR DU SETT DENNE MANNEN?
Jeg håper ikke de glemmer meg.
Selvfølgelig gjør de ikke det. Det er familien Brown.
De løser nok alt så jeg kan komme hjem og ordne med gaven din, -
-så blir alt bra igjen.
Jeg må bare holde ut så lenge.
D.
Jakten har begynt.
325, 326, 327...
Vær høflig nå, Paddington.
God morgen. Skal vi starte en hageklubb?
- Vil du bli begravd i et dypt hull? - Etter deg.
R. Spooner, verksted. P. Brown, klesvask.
Ja vel. Klesvask. Klesvask. Klesvask.
Det er bare én rød sokk. Hva er det verste som kan skje?
God ettermiddag, gutter.
Spør dere meg, så synes jeg det rosa spriter opp.
Hold kjeft og spis. Det kan bli ditt siste måltid.
Ja vel.
Jeg har vært restaurantanmelder. Det er ikke så ille som det ser ut.
Det er verre.
- Hva er det? - Det er det ingen som vet.
Vi har spist det tre ganger om dagen i ti år.
Hvorfor snakker ingen med kokken?
Med Knuckles?
To råd hvis du vil overleve her:
Ligg lavt, og snakk aldri med Knuckles.
- Takk. - Det er en god idé.
Får du han til å bytte meny, -
- kan vi glemme at du fikk oss til å se ut som rosa flamingoer.
- Ja vel. Da gjør jeg det. - Du bør nok la være.
Tante Lucy sier at alle er gode på bunnen.
Da har hun aldri møtt Knuckles.
Unnskyld meg. Mr. Knuckles?
Ja?
- Jeg vil snakke med deg om maten. - Lege til matsalen.
Vil du... klage?
- Nei, jeg ville ikke sagt klage. - Det er synd.
Jeg elsker når folk klager.
- Gjør du det? - Ja.
Da så... Den er veldig grynete.
Og klumpete. Og dette brødet... Trenger jeg si mer?
Hele menyen bør gjøres om.
Jeg vet at du har stramt budsjett, men litt saus kan vel ikke skade?
Unnskyld, jeg skal...
Nei, nå gned jeg det bare utover.
Ingen fare. Jeg vet hva som biter på ketsjupflekker.
Vent. Var det sennep?
Nei, nå ble det bare verre.
Har noen et triks mot ketsjupflekker? Gutter?
Glem legen, send en prest.
- Hør her, din lille mark. - Jeg hører.
- Ingen klager på maten min. - Nei vel.
- Ingen spruter saus på forkleet mitt. - Oppfattet.
Og ingen dunker meg i hodet med en bagett.
Jeg skal gå gjennom menyen. Dagens rett blir bjørnepai.
Det høres ikke bra ut!
- Hva er dette? - Et marmeladesmørbrød.
- Marmelade? - Tante Lucy lærte meg å lage det.
- Kan du lage det? - Ja.
Flytt deg.
Reis dere, pyser, og hør på meg!
Denne bjørnen er under min beskyttelse.
Den som krummer et hår på ryggen, får med Knuckles McGinty å bestille.
Knuckles, med stor N.
- Takk, Mr. McGinty. - Ikke takk meg ennå.
- Jeg gjør ikke noe for ingenting. - Hva behager?
Du får min beskyttelse så sant du lager den marmeladen. Avtale?
Avtale.
Før eller senere må noen kjenne han igjen.
- Er alt i orden, Mr. Gruber? - Det er noe som ikke stemmer her.
Den kvelden innbruddet skjedde, da unge Mr. Brown ropte, -
-la tyven på sprang ned trappen.
Han løp tvers gjennom butikken og ut døren, så alarmen ble utløst.
- Han løp ikke gjennom butikken. - Ikke det?
Han løp helt hit bort for å ta utbrettsboken.
Hvorfor ikke et smykke eller en vase? De sto nærmere og var mer verd.
- Han vet ikke mye om antikviteter. - Nei.
Hvis ikke han vet noe om boken som vi ikke vet.
Det lyder kanskje utrolig, madam Kozlova, men Paddington er uskyldig.
Vi tror at tyven var ute etter din oldemors utbrettsbok.
- Utbrettsboken? - Det høres usannsynlig ut...
Er det noe du kan fortelle om boken? Alt kan være til hjelp.
- Det er litt av en historie. - Er det?
Bli med meg. Jeg skal vise dere hvor alt skjedde.
Min oldemor, som grunnla tivoliet, -
- var sin generasjons største varietéartist.
Hun kunne temme løver, sprute ild og sluke sverd.
Men hun var aller mest berømt for sine trapeskunster.
De kalte henne Den flygende svanen.
Hun ble alltid overøst med gaver, og hun tjente en formue.
Men der det finnes en formue, finnes det også misunnelse.
Tryllekunstneren ville ha alt. Den flygende svanen...
...ble den døde svanen.
Han løp til husvognen hennes og åpnet pengekisten.
Men istedenfor skatten, fant han en av utbrettsbøkene hennes.
"Tolv severdigheter i London."
De omringet han, men han forsvant.
Og ingen har sett snurten av verken han eller skatten siden.
Jeg visste det var noe med boken. Den lå jo i et kassaskrin.
Du trodde ikke på det sprøytet?
Madam Kozlova hadde tolv severdigheter fra London i boken.
Tenk om det ikke bare var motiv. Tenk om det var...
Ledetråder til hvor hun gjemte formuen.
- Et skattekart? - Ja!
Det var derfor tyven tok den.
I morgen skal jeg besøke alle severdighetene-
-og se om jeg kan få snusen i noe.
Du har lest for mange eventyr, Mary.
Hun er spådame. Hun dro en skrøne, det er det de gjør.
- Du har blitt så trangsynt. - Hva mener du?
Mannen jeg giftet meg med hadde trodd meg.
- Å, han. Han er borte. - Hva?
Han er en knirkete, gammel mann. Han er ikke Fulltreffer-Brown mer.
- Fulltreffer. - Å, Henry...!
Henry? Henry!
Vi hjelper ikke Paddington ved å løpe uten mål og mening.
Vi leter etter denne mannen, ikke en sjørøver på skattejakt.
Han er nok mer enn han ser ut til å være.
Han kjente historien om Kozlovas formue.
Han er der ute og leter etter den.
I kveld skal vi ut og prøve å finne ledetråd nummer to, bestefar.
Stedet er St. Pauls katedral.
Hvordan sniker man seg usett inn? Vær så god, søster Isabella.
Opp og hopp. Det er marmeladetid.
Vær så god, gutter. Lykke til.
- Mr. McGinty... - Hva er det?
Saken er at jeg egentlig er uskyldig.
Vet du hvordan jeg renvasker meg? Nå som vi er venner.
Venner? Jeg er sjefen din.
- Etter deg. - Så du kan dolke meg i ryggen?
Nei, fordi det er høflig.
Tante Lucy sier at vennlighet løser alt.
Du var foran meg, nå er du bak. Det gjør deg til en dust.
Ingrediensene står der borte.
- Skal du ikke hjelpe meg? - Nei. Sett i gang.
500 fanger vil ha frokost.
- Vi må ha 1000 saftige appelsiner... - Regel nummer én: ikke noe prat.
- Regel nummer to: ingen nynning. - Men...
Eller sang eller andre uttrykk for gemyttlighet.
Å, så tungt!
Ta i nå.
Hjelp.
- Sekkene er veldig tunge. - Ta én om gangen, da.
Ja vel. Én om gangen.
Én saftig appelsin.
RENSERI ANKLAGD FOR HVITVASKING
To saftige appelsiner.
Tre saftige appelsiner.
- Fire... - Hva holder du på med?
- Jeg tar en om gangen. - En sekk om gangen!
Unnskyld. Det er et veldig stressende miljø.
- Tante Lucy... - Jeg har hørt nok om tante Lucy!
Hun høres ut som ei gammal hurpe.
Hva behager?
Jeg sa at din tante Lucy-
- høres ut som en av de mest naive, godtroende, dumme...
Hva er det? Hvorfor ser du sånn på meg?
Er det ikke veldig varmt her inne? Har jeg glemt ovnen på?
Det kalles å stirre sint.
Tante Lucy lærte meg det når noen var uhøflige.
Jeg skjønner. Jeg fant praktisk talt opp å stirre.
Bra gjort til bjørn å være.
Jeg ser kanskje ut som en hardkokt forbryter, men jeg er uskyldig.
Hjelper du ikke med å renvaske meg, må du hjelpe med marmeladen.
- Ja vel. - Takk.
Men jeg blir ikke til mye nytte.
- Disse er ikke skapt for matlaging. - Jeg vet ikke.
Det ser ut som et par gode appelsinpressere.
Appelsinpressere?
Bra. Nei. Bedre.
Tomat. Godt. Ja. Perfekt.
Forsiktig med kniven. Tante Lucy sier at fornuftige bjørner...
- Hvor har du lært å hakke sånn? - Det vil du ikke vite.
Det var veldig bra.
- Nå? - Nå.
Nå skal sukkeret i. Det forvandler saften til marmelade.
- Hvor mye? - Mye!
Mer.
En skvett sitron. En klype kanel.
Og litt mer sukker.
- Sånn. Er det bra nå? - Det er for tidlig å si.
Det vet vi ikke før den har satt seg.
St. Pauls katedral er en av Londons mest berømte bygninger.
Dessverre er kuppelen stengt i dag, -
- etter at en statue ble ødelagt av en rar hendelse i natt.
- Unnskyld, hva har skjedd? - En nonne gikk berserk.
- Er det sant? - Sånt skjer.
Politiet skal forhøre dem.
Stopp der, søster. Du går ingen steder før førstebetjenten sier det.
Snu deg rundt.
Men spør dere meg, så slapp den egentlige forbryteren unna.
- Hvorfor tror du det? - Fordi jeg så henne.
Jeg patruljerte i kuppelen og så nonnenes prosesjon der nede-
-da noe fanget min oppmerksomhet.
En av dem brøt ut av gruppen og pilte opp til "hviskegalleriet".
Gud vet hva hun gjorde der oppe.
Men ingen gjør sånt så lenge jeg er stedfortredende sikkerhetssjef.
Hallo, der!
Hør her! En uvanlig pen nonne forårsaker ødeleggelse i kuppelen!
Igangsett nødtiltak! Stopp den pene nonnen!
Jeg løp av sted i lynets hastighet.
Da vi hadde låst alle porter, hadde hun forsvunnet i natten.
- God kveld, min sønn. - God kveld, Deres nåde.
Det var den vakreste kvinnen jeg har sett på svært lenge.
- Tror du at du kan beskrive henne? - Med glede.
Mine herrer. Til frokost foreslår kokk McGinty appelsinmarmelade-
-på en skive varmt, skorpefritt brød-
- med enda en skive varmt, skorpefritt brød oppå.
Vel bekomme!
Dere har to valg: Spis eller la være!
- Er alt i orden, Knuckes? - Ja.
- Hvorfor kommer du ikke ut? - Jeg vil ikke.
- Er du redd for dem? - Nei.
Hva synes de? Sier de noe?
- Vel... - De hater det! Jeg visste det!
Far sa alltid at jeg var håpløs, og han hadde rett!
- Knuckles! - Hva er det?
Kom og se.
Kom.
Paddington... Det kiler så merkelig i magen.
- Jeg tror det kalles stolthet. - Jeg liker det ikke.
- Har dere noe mer? - Hva?
- Til dessert. - Nei!
Vi kan bare lage marmelade.
- Hvis dere har oppskrifter... - Denne gjengen?
De ser ikke forskjell på pektin og paprika.
Bestemor lagde en nydelig sjokoladerullekake.
Jeg tror jeg husker oppskriften.
Charley Rumble lager god eplepai.
Og jeg kan lage jordbær-panna cotta med granatepleglasur.
- Det høres godt ut. Ikke sant? - Jo!
Kom igjen, så setter vi i gang.
Fin rullekake!
Takk, Phibs!
- Sånn, Paddington. - Å, Knuckles!
Hit med petit four-ene!
Unnskyld. Hva ville tante Lucy sagt?
- "Du må alltid bruke kakegaffel." - Akkurat.
- Vil du smake? - Takk, Paddington.
For en karamellglasur!
FENGSEL, KJÆRE FENGSEL
"Det viste seg at uhyret ikke var noe uhyre."
"Og alle ble gode venner. Slutt."
Nå er det leggetid.
Dere trenger skjønnhetssøvnen. Det er besøksdag i morgen.
Besøksdag.
Jeg håper dere har gode nyheter.
Den siste månedene er disse tre personene sett på severdigheter.
Vi tror det er en bande.
- Boken er et skattekart. - Det er en teori.
- Vet dere hvem de er? - Ikke ennå, vennen min.
Kanskje jeg bør ta en titt.
Dette er en privat samtale.
Det er min venn Knuckles. Og dette er Phibs, Spoon, -
- Sladre-Jimmy, T-Bone, Professoren og Pipe-Pete.
Kontrabass-Bob, bonden Jack, Mad Dog og Johnny Kontant.
Sir Geoffrey Willcot og Charley Rumble.
Hyggelig å hilse på dere.
Det er godt å vite at Paddington har fått så gode venner allerede.
- Et øyeblikk. - Hva gjør du?
- Snakker med de flotte mennene. - "Flotte menn"?
Vi kan ikke stole på dem. Bare se på dem!
Det er jo rene forbrytergalleriet. Huff!
Den skjeggete bavianen i midten har bare to hjerneceller.
Vi kan høre deg, Mr. Brown.
Du slo av lyset. Mikrofonknappen er på den andre siden.
Det står "mikrofon" på den.
Mine herrer. Hvis jeg har fornærmet dere...
Slapp av. Vi liker småen.
Og hvis noen kan kjenne igjen en gjeng skurker, så er det vi.
Vi er takknemlige for all hjelp vi kan få.
- Knuckles? - Jeg kjenner ikke igjen noen av dem.
Jeg kan dessverre ikke kommentere det.
Vennene dine er på villspor.
En nonne, en livgardist og en konge?
Det høres mer ut som en maskerade enn en bande.
Hva skal vi gjøre da?
Se deg for! Unnskyld. Jeg blir sur når jeg ikke spiser frokost.
Nøklene, nøklene, nøklene...
For søren!
- Du kan ikke parkere her. - Parkere? Jeg henter søppel.
Du henter ikke søppel, du leser fag i arbeidstiden.
Det skal rapporteres. Luen også.
- Morn, miss Kitts. Oberst. - Morn.
- Judy ba meg om å gi deg disse. - Propaganda!
Du kaster bort tiden med det tøyset.
Alle vet at bjørnen er skyldig.
- Denne gaten er mye bedre uten han. - Hva?
Det er løshunden igjen!
Du skal til kennelen! Bjeffe uten lov i tettbygd område!
Gi meg dem, Mary. Jeg selger dem under bordet, men folk kjøper dem.
Det er en god avis. Mange har forandret syn på bjørnen.
- Dere må bare finne tyven. - Vi prøver.
- Du vet ikke hvor han er, Feathers? - Han er rett bak deg.
- Unnskyld? - Hei sann.
- Mary? - Hei, Phoenix.
Kom inn til meg. Jeg vil høre alt om etterforskningen.
- Det skjer mystiske ting i hele byen. - Jaså?
Merkelige typer dukker opp ved severdighetene i boken.
Jeg vet ikke. Det er kanskje en tilfeldighet.
Henry synes jeg lar fantasien løpe løpsk.
Du er kunstner, som meg.
Vi lar fantasien løpe fritt som bison på prærien.
Men i dette tilfellet tror jeg at den godeste Henry kan ha rett.
Men jeg har faktisk gode nyheter.
Det virker, jeg krysser fingrer, -
- som om forestillingen min er finansiert.
Monologer og sanger fra mine fremste roller.
Vil du ha en smaksprøve?
Forestill deg en scene i mørket, og så plutselig faller et lys på meg.
Du ser så trist ut, Mary. Liker du ikke musikaler?
Jo. Det føles bare så urettferdig at Paddington sitter i fengsel-
- ...mens livet går videre. - Jeg vet det.
Det må være så vanskelig å godta at han vant.
- Han med de forførende, blå øynene. - Unnskyld, hva sa du?
Han på plakaten. Den fine tegningen.
Ja, men hvordan vet du at han hadde blå øyne?
Det var bare en blyanttegning.
Da må jeg vel ha fargelagt han.
- Phoenix Buchanan? - En mester i forkledning.
- Hun er gal. - Tenk over det.
- Noen kjenner til Kozlovas formue. - Påståtte formue.
Knuckles sa at vi ikke leter etter en gjeng.
- Det var ingen gjeng. - Feathers visste det.
Hvem er Feathers?
- Papegøyen i kiosken? - Nei.
Kan vi vende tilbake til jorden?
Phoenix Buchanan er en respektert, prisbelønt skuespiller-
-og platinamedlem. Han er ingen tyv.
La oss si at jeg tar feil.
At spådamen, fengselsfuglen og papegøyen har rett.
Dere har ingen bevis?
Om noen vil meg noe, er jeg ute og henger opp plakater.
- Han har rett. - Men jeg tror deg, Mary.
Skuespillere er noen av de ondeste, mest uhederlige menneskene som er.
- Er de? - De lever av å lyve.
Skal vi få has på han, må vi ha en idiotsikker plan.
Paddington?
- Knuckles? - Jeg har et forslag.
Jeg og guttene har snakket. Skal du renvaskes, trenger du vår hjelp.
- Familien Brown mener det godt. - Men bare en tyv kan fange en tyv.
Kunne vi komme oss ut herfra, hadde vi nok funnet han.
- Men det ville jo vært å rømme. - Ja. Og vi har en plan.
Men vi må være fire, så vi trenger din hjelp. Hva sier du?
Det er snilt, men tante Lucy ville ikke likt at vi rømte fra fengselet.
Familien Brown finner tyven. Jeg må bare være tålmodig.
Du vil nok ikke høre dette, men før eller senere-
- kommer familien Brown til å glemme deg. Det gjør de alltid.
De glemmer et besøk, og så to...
Før du vet ordet av det har du ikke noe hjem å dra tilbake til.
Du tar feil, Knuckles. Dere tar feil.
Familien Brown er ikke sånn. De har gode nyheter i morgen. Dere får se.
- Hallo? - Judy Brown fra Portobello Express.
- Er det til en skoleavis, venner? - Ja.
Vi tenkte at Buchanans agent ville være interessant.
Ja, men jeg har to minutter, så det må gå fort.
Og det er bare fordi dere har med dere frokost. Deilige boller.
Her kommer han.
Nei, men for en overraskelse! Hva gjør du her?
- Deler ut post. Hva med Paddington? - Han er en tøff liten bjørn.
- Hils fra meg. - Det skal jeg gjøre. Ha det.
Til Buchanan.
- Når ser vi Mr. Buchanan på scenen? - Phoenix? Da må du vente lenge.
Ikke misforstå meg. Han er en strålende skuespiller.
Men det er et lite problem.
Han nekter å samarbeide med andre. Han synes de vanner ut talentet hans.
- Miss Fanshaw. - Vi spiser lunsj med en produsent.
- Hvor da? - På Ritz, skatt. Nydelige boller.
Du store min. Stig på.
Pakken er levert. Jeg gjentar: Pakken er levert.
Fra Barkridge's, til og med. Jeg er jammen heldig.
- Hallo? - Phoenix.
Felicity, så hyggelig! Jeg trodde du hadde mistet nummeret mitt.
Jeg har to minutter, så det må gå fort.
Vi skal spise lunsj med en stor produsent.
Det er jo strålende nyheter! Hvor da?
- På Ritz, skatt! - Jeg kommer.
- Nydelige boller, forresten. - Hva behager?
Virkelig nydelige boller.
Takk, skatt. Jeg har aldri fått noen klager på rumpeballene.
Hansker. Nøkler. Og sorti!
Mary?
"Der alle drømmer blir sanne..."
Lukk opp vinduet!
- Hei, kjære. - Er du blitt gal?
Jeg vil vise at det er Phoenix!
- Dette er innbrudd! - Jeg ødelegger ingenting.
Hvorfor skal han stjele en bok? Han er millionær!
Nei, han skylder penger i øst og vest.
Han har noen regninger. Alle har... Oi, så dyre kremer!
Han eier ikke nåla i veggen. Nå finner vi boken og stikker.
Tørkleet!
- Nå? - Ingenting.
- Det er noe vi ikke ser. - Det er ingenting. Kan vi gå?
- Se, Henry. Teppet. - Så fint. Jeg kan bestille en prøve.
Hjelp meg opp. Fort!
Sånn!
- Et hemmelig rom! - Det er et loft.
- Et hemmelig loft. - Alle husene i gaten har det.
Det er et helt vanlig... Oi, han er helt gæren!
Se, Henry. Nonnen, tyven og kongen!
- Vi hadde rett! - Unnskyld? "Vi"?
Ja, jeg har aldri sagt....
- Fort! - Gå ned!
Helt betagende!
Hallo?
Hvem der? Vis dere!
Henry?
- Hei, Phoenix. - Hva i all verden gjør du her?
- Hva gjør du her selv? - Jeg bor her. Det er mitt hus.
Og jeg... forsikrer det.
Vi tilbyr våre platinamedlemmer-
-en gratis sikkerhetsinspeksjon.
I pyjamas?
- Med kona di? - Ja, dette ser ut til å sitte godt.
Hei, Phoenix! Jeg hørte ikke at du kom.
- Hun hjelper til av og til. - Ja, det høres rimelig ut.
Å? Flott! Det gleder meg å si at alt ser ut til å være tipp topp.
Jeg drar tilbake til kontoret og skriver en rapport. På gjensyn.
Kanskje ikke i pyjamas neste gang.
- Han er en rotekopp. - Hei på dere.
Den er der. Takk, Larry, Johnny og alle spøkelsene i The Avenue.
- Ja, men det var nære på. - For nære, vil jeg si.
Rolig, Macbeth! "Samle mot." Snart er vi der.
Jeg har fulgt damen gjennom hele London-
- og samlet alle hennes finurlige ledetråder.
- Ja, men hva betyr de? - Det er bare masse bokstaver.
Au contraire, mon ami. Det er ikke bokstaver.
Det er toner.
Nettopp, Poirot! Og jeg tror jeg vet nøyaktig hvor de skal spilles.
Vent! Det er en utrolig historie.
Alt dere kan bevise, er at Phoenix Buchanan har sine gamle kostymer.
Gi meg boken med fingeravtrykk på, så har vi en sak.
- Ellers kan jeg ikke hjelpe dere. - Hva?
Hvor skal hun?
- Hva gjør vi nå? - Jeg vet ikke.
Vi kan i det minste fortelle Paddington hvem det var.
- Å nei! - Hva er det?
- Vi har glemt besøkstiden. - Å, Paddington...
- Paddington! - Tante Lucy?
- Tante Lucy! - Paddington!
Hva gjør du her? Jeg trodde du var hjemme.
Jeg har dessverre ikke et hjem mer. Jeg sitter i fengsel.
Til og med familien Brown har glemt meg.
Paddington?
- Knuckles? - Vi drar ved midnatt.
Hvis du vil renvaske deg, er det nå eller aldri. Er du med?
Jeg er med.
På tide å gå hjem.
Her skjer det jo aldri noe. De har oppført seg pent i det siste.
Lysene slukkes!
Smørbrød!
- Paddington! - Jeg kommer!
Lykke til, lille bjørn.
Dette er livet, gutter. Frihet!
Sett oss ned, Spoon.
- Det er vår billett herfra. - Hva mener du? Hvor skal vi?
- Du kan like gjerne si det, Knuckles. - Skal vi ikke renvaske meg?
- Beklager, gutt. Nye planer. - Hva?
- Vi rømmer landet. - Du blir vel med?
Men... Dere løy for meg!
Nei, det er ikke helt sant. Vi gjør deg en tjeneste.
Hadde vi fortalt sannheten, hadde du ikke blitt med.
Vi skal koke marmelade sammen.
Men jeg vil ikke, Knuckles. Jeg vil renvaske meg og dra hjem.
Du sa du skulle hjelpe meg. Du lovte det.
Beklager, gutt. Det går ikke.
Paddington!
La han gå. Hvis han vil bli arrestert igjen, er det opp til han.
- Hei. - Hei, Jonathan!
- Vi er ikke hjemme nå... - ...men legg igjen en beskjed.
Hei, det er meg. Paddington.
Jeg håper det ikke gjør noe at jeg ringer.
Jeg vil bare si at jeg har rømt fra fengselet, så...
Ja, jeg er vel på rømmen.
Det var ikke meningen. Knuckles skulle hjelpe med å renvaske meg, -
-så jeg kunne dra hjem.
Men nå er han borte, og jeg er alene.
Jeg vet ikke hvorfor jeg ringer. Jeg vil vel bare si...
Adjø.
Hallo? Ja, det er Paddington.
Unnskyld. Jeg trodde dere hadde glemt meg.
Vi glemmer deg aldri, Paddington! Vi er jo familien din.
- Vi vet hvem tyven er. - Phoenix Buchanan.
Men han har forsvunnet.
Vi har lett ved alle severdigheter i boken.
- Der alle drømmer blir sanne. - Hvorfor sier du det?
Det sto på den siste siden. Det minnet meg om tante Lucy.
Så rart.
Jeg fant de samme ordene på et papir hos Phoenix.
Jeg har sett det før. Se! "Der alle drømmer blir sanne."
- Orgelet? - Kozlova gjemte skatten der!
- Til tivoliet! - For sent, de drar i dag.
- Fra Paddington Station. - Klokken 06.35.
- Vi rekker det. - Kom til stasjonen!
Tar vi Phoenix og boken, viser fingeravtrykkene alt!
Men det er langt dit, Mr. Brown.
Vi ses der!
- Det er en søppelnødssituasjon! - Unnskyld!
Borgere! Jeg har nettopp blitt informert.
Bjørnen har rømt og kan være på vei hit!
Jeg har hevet nabolagets beredskapsnivå til "vilt hysteri".
- Unna vei, Mr. Curry! - Paddington kommer ikke hit.
- Han vil renvaske seg. - Vi tar han med hit.
- Vi vil ikke ha han her. - Nei, det har du aldri villet.
Du bestemte deg da du så han. Men Paddington er ikke sånn.
Han ser etter det gode i alle, og finner det!
Det er derfor han får venner overalt.
Windsor Gardens er et hyggeligere sted når han er her.
Han hadde ikke nølt hvis vi trengte hjelp.
Så flytt deg, Mr. Curry. Vi skal fram.
Godt forsøk, Brown. Det ble visst bråstopp for både planen og bilen.
Bare prøv med choken. Nå går motoren sur.
Ned med kløtsjen, og sett den i andre.
På tre! Én, to, tre...
- Ingen fotgjengere på veien! - Ta i nå!
- Slutt å dytte bilen! - Hent hjem Paddington!
Ja!
Ligg lavt, Paddington. Husk: Du er en søppelkasse.
En søppelkasse. En helt vanlig søppelkasse på tur.
- Takk. - Bare hyggelig.
Ingenting av interesse. Bare en søppelkasse.
Det har sine fordeler.
God morgen!
- Paddington! - Mr. Brown! Fort, han er på toget!
Ingen fare, jeg ordner det selv.
- Vi må ta igjen toget! - Hvordan?
Jeg har en idé.
God morgen. Velkommen om bord.
- Skal det være et glass champagne? - Ja takk, gjerne.
Det blir godt med fri etter alt oppstyret med den ekle bjørnen.
- Damptrykk 225, vann, luftbrems. - Stilig, J-Dog.
Jeg heter ikke J-Dog. Jeg heter Jonathan Brown og liker damptog.
- Men i himmelens navn! - Jeg beklager virkelig...
Ikke hysj på meg, Gertrude! Jeg fikk kald væske på meg.
Gerald, nå må du være stille.
Ja, Gertrude.
Dette er sjunyhetene.
Fire fanger rømte fra Portobello-fengselet i natt.
Samtlige er sporløst forsvunnet, -
- unntatt Paddington Brown, som gikk om bord på et tog til Bristol.
Politiet regner med å kunne pågripe han snart.
Stakkars liten. Han er der nede et sted.
Burde vi ikke hjulpet han, Knuckles?
Hvordan? Lander vi, burer de oss inne og kaster nøkkelen.
- Jeg vet det, men han er vennen vår. - Vi holder oss til planen.
Jeg gjør ingenting for noen for ingenting.
Vel, bestefar... Sannhetens øyeblikk.
D. D.
A. A.
Boken!
KANDISERTE EPLER
- Hva gjør han? - Jeg vet ikke!
- Paddington! - Han hører oss ikke.
- Kan du kjøre fortere? - Da trenger jeg mer kull.
Kjør på siden. Jeg hopper over.
- Jeg blir med. - Bare prøv å stoppe oss!
Kom igjen, da!
Klar? Hopp!
Åpne sinnet, og la beina følge etter.
- Mr. Brown! - Mrs. Bird!
C...
Og til slutt... E.
Det virker!
Nei, men hallo! Så vakker du er.
West End, her kommer jeg.
God morgen!
Nei!
D. F. D.
Kom tilbake med boken!
Hvor har du tenkt deg, bjørn?
Det er et tog. Det tar slutt, som alt annet.
Bjørnen gjør sorti, etterfulgt av en skuesp...
- Phoenix Buchanan. - Mrs. Bird?
Nå husker du meg.
Du slette tid. Kavaleriet!
Ei gammel dame, en liten jente og en forsikringsmann. Hva gjør jeg?
Jeg skal si deg hva jeg skal gjøre.
- Jeg skal gi deg en midt på nesa. - Det er ingen god idé.
Scenekamp, fjerde nivå.
Der jeg kommer fra, veslegutt, -
- lærer vi aldri å yppe med kniv mot skytevåpen.
Den skyter plastpiler.
- Det gjør den. - Mens sverdet ser veldig kvast ut.
Bakover, alle sammen.
En stor pavlova. Vel bekomme.
Hei, herr dommer. Fin sveis!
- Paddington! - Mrs. Brown!
Jeg har en idé!
Bra, bra. Utmerket. Og nå tar jeg deres pelskledde venn.
Senk farten, Jonathan!
Titt-tei! For en lur bjørn.
Jeg kan et lite triks Harry Houdini pleide å bruke.
Hopp, Paddington! Jeg tar imot deg! Nei!
Ha det, bjørn!
Midt i blinken!
Stopp toget, Jonathan!
Kom, gutter!
Knuckles! Du kom tilbake.
- Jeg kan ikke koke marmelade alene. - Takk.
- Paddington? Han er glovarm. - Vi må få han i seng.
- Mamma! - Han er syk.
Han blir frisk igjen. - Ikke sant, vennen?
- Paddington! - Hvor er jeg?
Du skremte oss ordentlig, men nå er du hjemme.
- Hjemme? - Ja. Se her.
- Politiet forsto at de tok feil. - Phoenix Buchanan er arrestert.
Han er ikke lenger platinamedlem.
- Så... - Du er en fri bjørn.
- Hvor lenge har jeg sovet? - I tre dager.
- Tre dager? Men det betyr jo... - Tante Lucy har bursdag i dag.
- Og jeg har ikke sendt noe. - Det går bra.
Nei, det gjør det ikke.
Tante Lucy gjorde så mye for meg da jeg var liten.
Uten henne hadde jeg aldri kommet hit.
Mitt høyeste ønske har alltid vært å gjøre henne stolt.
Men nå vil hun våkne uten en gave og tro at jeg har sviktet henne.
Din lille tullebukk. Det er klart hun ikke tror det!
- Ikke det? - Bli med oss.
Her kommer han!
- Hva gjør dere her? - Vi ville takke deg.
For alt du har gjort for oss.
Uten deg hadde vi ikke møttes.
- Du hjalp meg med å ta eksamen. - Jeg hadde alltid vært låst ute.
Du har mye å være stolt av.
Da vi hørte at politiet ville ha boken som bevis, -
- ville vi finne en annen gave til tante Lucy.
- Så alle ga litt hver. - Jeg snakket med venner i flyvåpenet.
- Hun kommer til å bli så glad. - Men hva er det?
Du ville at tante Lucy skulle se London.
Hun har alltid drømt om det.
Vi tenkte... Hvorfor se London i en bok-
-når hun kan se den på ordentlig?
Kan du åpne døra?
Paddington!
Gratulerer med dagen, tante Lucy.
Phoenix Buchanan...
Du har vist deg å være en simpel forbryter.
Og en skam for det edle skuespilleryrket.
Jeg dømmer deg til ti års fengsel-
- og foreslår at du bruker tiden bak lås og slå klokt.
Det skal jeg!
SEKS MÅNEDER SENERE
Takk, takk!
Jeg trengte visst ikke West End likevel.
Bare... et fengslet publikum.
Jeg eier visst ikke manerer. Lås meg inne! Det har du jo gjort.
Tekst: Tone Hansen www.sdimedia